НЕВІДОМА ІМІТАЦІЯ ВІЗАНТІЙСЬКОГО ФОЛІСА МИХАЙЛА ІІ A HITHERTO UNKNOWN IMITATION OF A BYZANTINE FOLLIS OF MICHAEL II

Анотація У статті проаналізовано можливу сицилійську імітацію візантійського мідного фолісу, карбованого протягом правління імператора Михайла ІІ (820-829 рр.) . Від імені Михайла ІІ карбувались монети на монетних дворах в Константинополі та Сицилії, зображуючи його фігуру поряд із спів-правителем. Відомо про дві серії фолісів монетного двору у Константинополі: монети дрібного формату розміром 20 міліметрів у діаметрі та середньою вагою 5,5 грамів із позначкою Мінцмейстера у вигляді літери А нижче М на реверсі. Друга серія складається з монет більшого розміру, імовірно виготовлених у 824*825 роках, мають однакове зовнішнє оформлення, але більші у діаметрі – 28-32 міліметри з середньою вагою у 7,5 грамів. Звичайний фоліси крупного формату Михайла ІІ карбований у Константинополі має середній розмір 31 міліметр та вагу у 7,8 грамів. На аверсі зображено портрет імператора Михайла зліва, одягнутого в хламіду, та портрет імператора Теофіла справа, одягнутого у лорос, обидва тримають у руках хрест та мають на голові корони. Вище над головами маленький хрест, між портретами нанесено крапку. Легенда містить текст MIXAHL ЅΘ ЄOFILOS. Зображення реверсу містить велику літеру М з хрестом та літеру Θ під нею. Зліва та справа нанесено декоративні елементи у вигляді літер ХХХ та NNN. Фоліси крупного формату, віднесені Філіпом Грірсоном до Класу 3, зазвичай мають високу якість зображення та охайно відкарбовані на заготовках, що відповідають розмірам робочої поверхні штемпеля. Відхилення від середньої ваги у близько 7,5 грамів та середнього діаметру у 30 міліметрів спостерігаються зазвичай незначні, штемпель завжди фіксований на 6 годин. Всі ці дані протирічать виявленими нами новими монетами, які буде описано нижче. Імітація фолісу Класу 3 за прототипом монет Михайла ІІ мають розмір 30,5 міліметрів та середню вагу у 12,22 грами, співпадаючи у діаметрі (30,5) із оригінальними монетами. Але вага імітації у 12,22 грами суттєво відрізняється від середньою ваги оригінальних монет у 7,5 грамів. Більше того, позиція штемпелю завжди різне, відмінності спостерігаються також і у малюнку монети. Малюнок аверсу імітативного фолісу є дзеркальним відображенням малюнку монет державних емісій. Портрет Теофіла, що вдягнений у лорос, знаходиться зліва від портрету імператора Михайла ІІ, що знаходиться справа та вдягнений у хламіду. Очевидно, що недосвідчений гравер штемпеля намагався скопіювати зображення оригінальних фолісів, що мав перед собою. Тексти легенд змінені та викривлені з грубими помилками. Замість легенди MIXAHL ЅΘ ЄOFILOS читаємо FILIS IMICS. Зображення хламіди та лороса виконані недбало, те ж саме стосується і корон та хреста над головами імператорів, що виконані завеликими. На реверсі імітації також прослідковується викривлення та недбала передача малюнку: справа від М можна прочитати лише Х замість звичних Х/Х/Х. Зліва від М замість стандартних N/N/N нанесено літери, схожі на ЧІ. Відмінним також є хрест під літерою М, що нанесений замість літери Θ. Відповідно, ми маємо сумніви щодо того, що маємо справу із примітивною імітацією фолісу Класу 3 імператора Михайла ІІ. Варто відмітити, що відомим нумізматом Філіпом Грірсоном було внесено до каталогу монети Візантії з колекції Думбартон Оак та Віттемор як «Північно-Італійські грубо стилізовані соліди, з викривленими зображеннями, в основному несуть ім’я Нікіфора (802-811) та Теофіла (829-842) яких можливо віднести до князів Неаполя» та «Соліди Сицилії, карбовані від імені Теофіла, стиль виконання яких відмінний від монет регулярного карбування». Тому спершу ми зробили висновок, що розглянута в статті монета є старою імітацію, виготовленою для збитку грошового обігу періоду свого побутування, але ці висновки кардинально змінились після отримання нами фотографії аналогічних монет від Стіва Мансфільда. Зображення цієї монети з також значним перебільшенням у вазі не біло якісним, але детальне порівняння дозволило встановити виготовлення обох цих монет одним штемпелем. Обидві монети мали такий колір та піщану патину, ніби були нещодавно викопані із землі. Стів Мансфільд доповів, що під час нещодавньої поїздки до Єгипту бачив ці монети у місцях продажів сувенірів довірливим туристам.

Michael II "the Amorian" gained power after his supporters had murdered the emperor Leo V (813-20). Shortly afterwards he crowned his 17 years old son, Theophilos, as co-emperor. Some years later Michael struck coins in Constantinople and Sicily, showing him together with his co-emperor. Two series of Constantinople folles are known: a small series of 20 mm diameter and an average weight of 5.5 grams with the officina letter A below the M on the reverse. The second series of larger module -probably introduced 824/5 -has a similar appearance, but with a diameter of 28-32 millimetres and an average weight of 7.5 grams. The propaganda value of these coins showing the emperor and his son served its purpose: when Michael died in 829 -the first Byzantine emperor for 50 years to die in his imperial bed! -Theophilos succeeded him and reigned until 842. 1. Before discussing the new coin it is necessary to describe the large module follis of Michael II (Fig. 1).
Obverse: Facings busts of Michael on the left wearing a chlamys and of Theophilos on the right wearing a loros, both with cross on the crown. There are an additional cross and a pellet between their heads.
MIXAHL ЅΘ ЄOFILOS Reverse: M with a cross above and the letter Θ beneath. XXX and NNN to the left and to the right respectively, which are interpreted as purely decorative features 2. . The Θ instead of the letter A which occurs on the earlier, small module, type has no obvious meaning. Grierson, however, speculates that the M and the Θ are abbreviations for Michael and Theophilos 3. .
The large module follis -Class 3 in DOC -are usually well-designed and carefully struck on good sized flans. The deviations from the average weight of c. 7.5 grams and from the average diameter of 30 millimetres are marginal, and the die position is always 6 h. 4. All this data contrasts with that of the new coin which will now be presented: With a diameter of 30.5 millimetres this coin compares well with the original, but the weight of 12.22 grams is much too high as the regular coins average of 7.5 grams. Furthermore the die position of 1h is clearly irregular, as is the design of the coin, which will now be described in detail: Obverse: The depiction of the obverse is a mirror image of the regular coinage. Theophilos, wearing loros, is to be seen to the left and the emperor Michael II, wearing chlamys, is on the right. Evidently an unskilled die engraver has tried to copy what he saw on a regular follis. The legends are also exchanged and, in addition, blundered. Instead of MIXAHL ЅΘ ЄOFILOS we can read …FILIS IMICSA…. The engraving of the chlamys and loros is rather coarse -as is that of the crowns -and the cross between the heads is too large.
Reverse: The reverse also shows exchanged and blundered legends: on the right of the M we can read only one X of the usually X/X/X. On the left side of the M which usually reads N/N/N one can see something like ЧІ. Conspicuous is the cross beneath the M instead of the usual Θ. Hence, there is little doubt that we are dealing with a clumsy imitation of a Class 3 Michael II follis.
As usual we have to pose the question: is it a modern forgery? Having the coin in the hand there is -at a first glance -no obvious reason for such a suspicion. Presumably it is a cast coin, because the edge is uneven and bulging. The patina is hard and uniform and does not appear to be artificial. The legends on the sharp surface are partly illegible. The appearance of this coin compares well with other folles of the early 9 th century although it is clearly not an official issue. 1. The conclusion so far could be that the coin in Figure 2 is not a modern forgery but a historic imitation. In this connection it is interesting to note that Grierson has listed in DOC "South Italian solidi of crude style, blundered inscriptions, and base gold in the names of Nicephorus (802-11) and Theophilus (829-42) that are perhaps attributable to the dukes of Naples" and "Solidi struck in Sicily in the name of Theophilus, whose style and fabric make it unlikely that they are products of a regular mint" 2. . Having this in mind one could well suspect that our new coin is a contemporary imitation within the series of South Italian imitations during the early 9 th century. This was my first speculation.
But this conclusion changed dramatically when I received from Steve Mansfield this picture of a second imitation: The image of this also-overweight coin is not very good, but a detailed concluded that the coins in Figures 2 and 3 are struck from the same dies. In contrast to the coin in Figure 2, the coin in Figure  3 shows a friable light and sandy patina looking as though it has been recently excavated. With regard to this, I asked the seller of the coin in Figure 2 whether he had cleaned the coin. He had done so and described the removed patina as being the same as that on Figure 3: friable, light and sandy. Removing the patina with a brass brush was very simple, and the impression emerged that the sand was rubbing off to give the coins a bogus authenticity. In addition Steve Mansfield reported that during a visit to Egypt he had seen similar items to our coins being sold to gullible tourists. With all this information, the suspicion emerges that the coins in Figures 2 and 3 are modern forgeries made for tourists. Such forgeries are well known: during guided tours on archaeological sites the guide suddenly finds coins in the ground, which he had previously hidden there, and sells them to the enraptured tourists.
Are we dealing with a historic or modern forgery? We cannot completely exclude the first possibility, but the identification as a modern forgery seems to be more reasonable.